10.11.2003 - - Libor Ambrozek - str. 07
Kvůli poslancům riskujeme sankce

Čerpání peněz z evropských fondů na projekty, které umožní rozvoj například dopravní infrastruktury, ohrozila Sněmovna svým zamítnutím klíčové novely zákona o ochraně přírody a krajiny. Poslanci napříč politickým spektrem navíc také paradoxně znemožnili, aby soukromí vlastníci dostávali kompenzace za ztráty, které jim způsobí hospodaření v chráněných územích. A v neposlední řadě vystavili Českou republiku riziku citelných sankcí z Evropské unie. Zákon by umožnil vznik soustavy Natura 2000. Ta zahrnuje ty nejvzácnější části přírody, které jsou významné z celoevropského pohledu. Pomohl by nám tak účinněji chránit taková unikátní území, jako jsou pálavské stepi, lužní lesy podél Moravy a Dyje či horská tundra v Krkonoších. V novinách jsem se už dokonce mohl dočíst, že poslanci zamítnutím evropských pravidel ochrany přírody "vyslyšeli i námitky mnoha starostů, kteří se bojí, že se v rezervacích omezí cestovní ruch". V celé sněmovní debatě jsem však neslyšel jediného starostu, který by takovou námitku vznesl. Jediné výhrady obcí, které se ozvaly, se týkaly navrhovaného připojení správ národních parků k celostátní Správě ochrany přírody - to však poslanci pozměňovacím návrhem beztak vypustili. Zkušenosti ze světa navíc dokazují, že značka přírodně cenného území turisty přitahuje. V zemích Evropské unie bylo výzkumnou agenturou Ecotec v roce 2001 zjištěno, že jedno pracovní místo zřízené přímo v souvislosti s vyhlášením území soustavy Natura 2000 přináší 4-6 dalších pracovních míst. Novela zákona byla maximálně vstřícná i k vlastníkům pozemků. Počítala i s kompenzacemi pro ty, kteří by ve svém lese či louce museli kvůli ochraně přírody nějakým způsobem upravit hospodaření. Proto ji nakonec podpořilo i Sdružení vlastníků obecních a soukromých lesů. Zákon se ve Sněmovně projednával více než rok a poslanci si jistě nemohou stěžovat na nedostatek informací. Děkuji těm osmdesáti kolegům, kteří pro zákon ruku zvedli. Ostatní svým rozhodnutím doložili, že je zřejmě nezajímá ani ochrana naší společné přírody, ani rozvoj infrastruktury, ani programové prohlášení vlády, ani vstup do Evropské unie. Přesto jsem optimistou a doufám, že příště pro evropská pravidla ochrany přírody ruku zvednou.

(Autor je ministrem životního prostředí a místopředsedou KDU-ČSL)