71/1967 Sb. 
                              ZÁKON 
                     ze dne 29. června 1967 
                 o správním řízení (správní řád) 
Změna: 29/2000 Sb. 
Změna: 227/2000 Sb. 
Změna: 226/2002 Sb. 
 
     Národní shromáždění Československé socialistické republiky se 
usneslo na tomto zákoně: 
 
                           ČÁST PRVNÍ 
                        Úvodní ustanovení 
 
                             ODDÍL 1 
                        Rozsah působnosti 
 
                               § 1 
 
     (1) Tento  zákon se  vztahuje na  řízení, v  němž o  právech, 
právem  chráněných zájmech  nebo povinnostech  občanů a organizací 
rozhodují  v oblasti  státní správy  národní výbory,  ministerstva 
a jiné  ústřední orgány  státní správy,  orgány Slovenské  národní 
rady a jiné orgány státní správy. 
 
     (2) Podle  tohoto  zákona   postupují  také  orgány  státních 
organizací,  jestliže  jim  zákon  svěřil  rozhodování  o právech, 
právem  chráněných zájmech  nebo povinnostech  občanů a organizací 
v oblasti státní správy. 
 
     (3) Pokud se  dále hovoří o  správních orgánech, rozumějí  se 
tím orgány uvedené v odstavcích 1 a 2.  
 
                               § 2 
 
     Ustanovení tohoto zákona se nevztahují 
a) na postup, v němž správní  orgány rozhodují o právních poměrech 
   organizací, pracovníků  nebo funkcionářů, jestliže  tyto poměry 
   souvisí s  jejich podřízeností orgánu, který  o věci rozhoduje, 
   nebo  na postup,  v němž  správní orgány  rozhodují o  právních 
   poměrech organizací při řízení jejich hospodářské činnosti, 
 
b) na  projednávání  a  vyřizování   stížností  a  podnětů  občanů 
   a organizací, kde platí zvláštní právní předpisy. Je-li však ze 
   stížnosti nebo podnětu patrno, že  je zcela nebo zčásti podáním 
   ve smyslu tohoto zákona, postupuje  se v tomto směru podle jeho 
   ustanovení.  
 
                             ODDÍL 2 
                    Základní pravidla řízení 
 
                               § 3 
 
     (1) Správní  orgány postupují  v řízení  v souladu  se zákony 
a jinými  právními  předpisy.  Jsou  povinny  chránit  zájmy státu 
a společnosti,  práva  a  zájmy  občanů  a  organizací  a důsledně 
vyžadovat plnění jejich povinností. 
 
     (2) Správní orgány  jsou povinny postupovat  v řízení v  úzké 
součinnosti s  občany a organizacemi  a dát jim  vždy příležitost, 
aby  mohli svá  práva a  zájmy účinně  hájit, zejména  se vyjádřit 
k podkladu   rozhodnutí,   a    uplatnit   své   návrhy.   Občanům 
a organizacím musí správní orgány  poskytovat pomoc a poučení, aby 
pro neznalost právních předpisů neutrpěli v řízení újmu. 
 
     (3) Správní  orgány  jsou  povinny  svědomitě  a odpovědně se 
zabývat každou  věcí, která je  předmětem řízení, vyřídit  ji včas 
a bez zbytečných průtahů a použít nejvhodnějších prostředků, které 
vedou ke správnému vyřízení věci.  Připouští-li to povaha věci, má 
se  správní orgán  vždy pokusit  o její  smírné vyřízení.  Správní 
orgány  dbají, aby  řízení probíhalo  hospodárně a  bez zbytečného 
zatěžování občanů a organizací. 
 
     (4) Rozhodnutí správních  orgánů musí vycházet  ze spolehlivě 
zjištěného stavu  věci. Řízení je  třeba vést tak,  aby posilovalo 
důvěru  občanů ve  správnost rozhodování,  aby přijatá  rozhodnutí 
byla přesvědčivá a vedla občany a organizace k dobrovolnému plnění 
jejich povinností. 
 
     (5) Ustanovení o základních pravidlech  řízení (odstavec 1 až 
4)  se  přiměřeně  použijí  též  při  vydávání osvědčení, posudků, 
vyjádření, doporučení a jiných podobných opatření.  
 
                               § 4 
 
     (1) Účastníci řízení (§ 14)  spolupracují se správními orgány 
v průběhu celého řízení. 
 
     (2) Všichni  účastníci  mají  v  řízení  rovná procesní práva 
a povinnosti.  
 
                           ČÁST DRUHÁ 
                Správní orgány a účastníci řízení 
 
                             ODDÍL 1 
                           Příslušnost 
 
                               § 5 
 
     (1) K  řízení  jsou  věcně  příslušné  správní  orgány, které 
určuje zvláštní zákon; nestanoví-li zvláštní zákon, který orgán je 
věcně příslušný, rozhoduje národní výbor. 
 
     (2) Pokud zvláštní zákon nestanoví  jinak, jsou k řízení před 
národními  výbory  v  prvním   stupni  příslušné  okresní  národní 
výbory.  
 
                               § 6 
 
     (1) Je-li  příslušný k  řízení národní  výbor, provádí řízení 
příslušný  odbor národního  výboru; není-li  takový odbor  zřízen, 
řízení  provádí  příslušná  komise  národního  výboru,  a  není-li 
zřízena ani  taková komise, řízení provádí  rada národního výboru. 
Ustanovení § 39 odst. 3 a § 54 odst. 3 zákona o národních výborech 
zůstávají tímto nedotčena. 
 
     (2) Zvláštní právní předpisy stanoví,  ve kterých věcech jsou 
příslušné k řízení správní komise národního výboru.  
 
                               § 7 
 
     (1) V řízení, v němž jde  o činnost účastníka, řídí se místní 
příslušnost místem  této činnosti; týká-li  se řízení nemovitosti, 
místem, kde nemovitost je. 
 
     (2) V ostatních případech se  místní příslušnost řídí trvalým 
pobytem účastníka řízení, a jde-li o organizaci, jejím sídlem nebo 
sídlem  nižší složky  organizace, týká-li  se řízení  této složky. 
Nemá-li   účastník   trvalý   pobyt   (sídlo)   v   Československé 
socialistické  republice, řídí  se místní  příslušnost podle  jeho 
posledního trvalého pobytu  (sídla) v Československé socialistické 
republice. 
 
     (3) Je-li místně  příslušných několik správních  orgánů, koná 
řízení  správní  orgán,  který  řízení  zahájil  první,  pokud  se 
příslušné orgány nedohodly jinak. 
 
     (4) Je-li místně příslušných několik správních orgánů a pokud 
každý z  nich odmítá provést řízení,  správní orgán vyššího stupně 
jim nejblíže nadřízený určí, který z nich řízení provede. 
 
     (5) Nelze-li  místní  příslušnost   určit  podle  předchozích 
ustanovení,  stanoví  ústřední  orgán   státní  správy,  do  jehož 
působnosti věc  patří, který věcně příslušný  správní orgán řízení 
provede.  
 
                               § 8 
 
     Na žádost účastníka řízení nebo s jeho souhlasem může správní 
orgán příslušný podle § 7 odst.  2 postoupit věc k vyřízení jinému 
věcně příslušnému správnímu orgánu téhož stupně, v jehož obvodu má 
účastník řízení pracoviště nebo přechodný pobyt, souhlasí-li s tím 
ostatní účastníci řízení i orgán, kterému má být věc postoupena.  
 
                             ODDÍL 2 
                 Vyloučení pracovníků nebo členů 
                        správního orgánu 
 
                               § 9 
 
     (1) Pracovník  správního  orgánu  je  vyloučen z projednávání 
a rozhodování  věci, jestliže  se zřetelem  na jeho  poměr k věci, 
k účastníkům  řízení nebo  k jejich  zástupcům lze  mít pochybnost 
o jeho nepodjatosti. 
 
     (2) Z  projednávání a  rozhodování před  správními orgány  je 
vyloučen  také  ten,  kdo  se  v  téže  věci zúčastnil řízení jako 
pracovník správního orgánu jiného stupně.  
 
                              § 10 
 
     Účastník   řízení   oznámí   správnímu   orgánu   skutečnosti 
nasvědčující vyloučení pracovníka  správního orgánu (§ 9), jakmile 
se o nich dozví.  
 
                              § 11 
 
     (1) Jakmile    se    pracovník    správního    orgánu   dozví 
o skutečnostech  nasvědčujících  jeho  vyloučení  (§ 9), oznámí to 
neprodleně svému nejblíže nadřízenému vedoucímu; vedoucí správního 
orgánu to oznámí vedoucímu  nadřízeného správního orgánu a vedoucí 
odboru národního výboru tajemníkovi národního výboru. 
 
     (2) Podjatý pracovník  správního orgánu provede  pouze takové 
úkony, které nesnesou odkladu.  
 
                              § 12 
 
     (1) O  tom,  zda  je  pracovník  správního  orgánu  z  řízení 
vyloučen,  rozhoduje orgán,  jemuž byly  důvody vyloučení oznámeny 
(§ 11 odst.  1); jestliže bylo rozhodnuto,  že pracovník správního 
orgánu je vyloučen, učiní tento orgán opatření k zajištění řádného 
provedení dalšího řízení. 
 
     (2) Proti rozhodnutí o  vyloučení pracovníka správního orgánu 
z řízení nelze podat samostatné odvolání.  
 
                              § 13 
 
     (1) Z týchž  důvodů jako pracovník správního  orgánu (§ 9) je 
z projednávání a rozhodování věci  vyloučen i člen komise (správní 
komise) národního výboru, která provádí řízení. 
 
     (2) Jakmile se člen komise  (správní komise) národního výboru 
dozví  o skutečnostech  nasvědčujících jeho  vyloučení, oznámí  to 
neprodleně  radě  národního  výboru,  která  rozhodne,  je-li člen 
komise (správní komise) z řízení vyloučen. 
 
     (3) Stane-li  se  komise  (správní  komise)  vyloučením svých 
členů  nezpůsobilou  se  usnášet,  provede  řízení  rada národního 
výboru,  pokud  plenární  zasedání  národního  výboru  neučiní pro 
takový případ jiné opatření k zajištění dalšího řádného řízení. 
 
     (4) Ustanovení  § 10,  § 11  odst.  2  a  § 12  odst. 2 platí 
obdobně.  
 
                             ODDÍL 3 
                        Účastníci řízení 
 
                              § 14 
 
     (1) Účastníkem  řízení  je  ten,   o  jehož  právech,  právem 
chráněných zájmech nebo povinnostech má  být v řízení jednáno nebo 
jehož  práva,  právem  chráněné  zájmy  nebo  povinnosti mohou být 
rozhodnutím přímo dotčeny; účastníkem řízení  je i ten, kdo tvrdí, 
že  může  být  rozhodnutím  ve  svých  právech,  právem chráněných 
zájmech nebo  povinnostech přímo dotčen, a  to až do doby,  než se 
prokáže opak. 
 
     (2) Účastníkem řízení je i  ten, komu zvláštní právní předpis 
takové postavení přiznává.  
 
                              § 15 
 
     Účastník  může samostatně  jednat v  tom rozsahu,  v jakém má 
způsobilost  vlastními   úkony  nabývat  práva  a   brát  na  sebe 
povinnosti.  
 
                             ODDÍL 4 
                           Zastupování 
 
                              § 16 
 
     (1) Účastníka   řízení,   který   nemůže   v   řízení  jednat 
samostatně,   zastupuje   zákonný   zástupce;   nemá-li  zákonného 
zástupce, a  je-li toho třeba  k hájení práv,  ustanoví mu správní 
orgán opatrovníka. 
 
     (2) Správní orgán ustanoví opatrovníka také účastníku řízení, 
jehož pobyt  není znám nebo jemuž  se nepodařilo doručit písemnost 
na známou adresu  v cizině a který si  neustanovil zástupce, jakož 
i účastníku řízení,  který je stižen duševní  nebo jinou poruchou, 
pro kterou nemůže v řízení jednat, a nemá zákonného zástupce.  
 
                              § 17 
 
     (1) Účastníci řízení,  jejich zákonní zástupci  a opatrovníci 
se mohou dát zastupovat advokátem nebo jiným zástupcem, kterého si 
zvolí. 
 
     (2) Organizace  jedná v  řízení prostřednictvím  svých orgánů 
nebo prostřednictvím svého zástupce. 
 
     (3) Dobrovolná   společenská   organizace   může   v   řízení 
zastupovat  svého člena  na jeho  žádost. Jménem  organizace jedná 
v řízení za zastoupeného člen nebo pracovník organizace, který byl 
touto organizací zastupováním pověřen. 
 
     (4) Zmocnění k  zastupování je třeba  prokázat písemnou plnou 
mocí nebo plnou mocí prohlášenou  do protokolu. Správní orgán může 
v nepochybných případech od průkazu plnou mocí upustit. 
 
     (5) Učinilo-li  několik  účastníků  řízení  společné  podání, 
zvolí  si  společného  zmocněnce  pro  doručování;  jinak  ho určí 
správní orgán.  
 
                           ČÁST TŘETÍ 
                          Průběh řízení 
 
                             ODDÍL 1 
                        Obecná ustanovení 
 
                              § 18 
 
                         Zahájení řízení 
 
     (1) Řízení  se  zahajuje  na   návrh  účastníka  řízení  nebo 
z podnětu správního orgánu. 
 
     (2) Řízení  je  zahájeno  dnem,  kdy  podání účastníka řízení 
došlo správnímu  orgánu příslušnému ve  věci rozhodnout. Pokud  se 
řízení  zahajuje z  podnětu správního  orgánu, je  řízení zahájeno 
dnem, kdy tento orgán učinil vůči účastníku řízení první úkon. 
 
     (3) O  zahájení řízení  uvědomí správní  orgán všechny  známé 
účastníky řízení;  jestliže mu účastníci řízení  nebo jejich pobyt 
nejsou  známi  nebo  pokud  to  stanoví  zvláštní  právní předpis, 
uvědomí je o zahájení řízení veřejnou vyhláškou.  
 
                              § 19 
 
                             Podání 
 
     (1) Podání je  možno učinit písemně  nebo ústně do  protokolu 
anebo  v  elektronické  podobě  podepsané  zaručeným elektronickým 
podpisem.1) Za podmínky,  že podání je do 3  dnů doplněno způsobem 
uvedeným  ve větě  první, je  možno je  učinit pomocí  technických 
prostředků,  zejména  prostřednictvím   dálnopisu,  telefaxu  nebo 
veřejné datové sítě bez použití zaručeného elektronického podpisu. 
 
     (2) Podání se  posuzuje podle jeho obsahu.  Z podání musí být 
patrno, kdo je činí, které věci se týká a co se navrhuje. Zvláštní 
právní předpisy mohou stanovit jeho další náležitosti. 
 
     (3) Pokud podání nemá  předepsané náležitosti, pomůže správní 
orgán účastníku řízení nedostatky  odstranit, popřípadě jej vyzve, 
aby je ve stanovené lhůtě odstranil; zároveň ho poučí, jaký význam 
může mít neodstranění nedostatků pro další průběh řízení. 
 
     (4) Podání se  činí u orgánu věcně  a místně příslušného (§ 5 
až  7); v  řízení před  národními výbory  lze je  však učinit  též 
u místního  (městského)  národního  výboru,   v  jehož  obvodu  má 
účastník řízení trvalý pobyt nebo pracoviště. 
 
     (5) Na  žádost  účastníka  řízení  musí  být  přijetí  podání 
potvrzeno. 
 
     (6) Ten, kdo činí podání v elektronické podobě podle odstavce 
1 věty první, uvede  současně poskytovatele certifikačních služeb, 
který jeho certifikát vydal a  vede jeho evidenci, nebo certifikát 
připojí k podání. 
------------------------------------------------------------------ 
1) Zákon  č.  227/2000  Sb.,  o  elektronickém  podpisu  a o změně 
   některých dalších zákonů (zákon o elektronickém podpisu). 
 
                              § 19a 
 
     (1) Správní orgán je povinen zveřejnit 
a) úřední  hodiny,  ve  kterých  je  otevřena  podatelna správního 
   orgánu,  kde  je  možno  odevzdat  podání,  a úřední hodiny pro 
   veřejnost,  ve kterých  je možno  u něj  učinit podání ústně do 
   protokolu nebo nahlížet do spisu, 
b) elektronickou adresu své podatelny, 
c) formu technického  nosiče pro doručování  podání v elektronické 
   podobě, 
d) seznam    kvalifikovaných    certifikátů    zaměstnanců    nebo 
   elektronické  adresy,  na  nichž  se  kvalifikované certifikáty 
   nacházejí,2) a 
e) další  možnosti  učinit  podání  pomocí  jiných  elektronických 
   přenosových technik. 
 
     (2) Zveřejnění  údajů podle odstavce 1  zajistí správní orgán 
na své úřední desce nebo způsobem umožňujícím dálkový přístup. 
------------------------------------------------------------------ 
2) § 1 odst. 1 písm. e) nařízení  vlády č. 304/2001 Sb., kterým se 
   provádí  zákon   č.  227/2000  Sb.,   o  elektronickém  podpisu 
   a o  změně  některých  dalších  zákonů  (zákon  o elektronickém 
   podpisu). 
 
                              § 20 
 
                           Postoupení 
 
     Není-li  správní  orgán  příslušný  k  rozhodnutí, je povinen 
podání   neprodleně   postoupit   příslušnému   správnímu   orgánu 
a uvědomit  o tom  účastníka řízení.  Je-li nebezpečí  z prodlení, 
učiní správní  orgán nezbytné úkony,  zejména k odvrácení  hrozící 
škody.  
 
                              § 21 
 
                          Ústní jednání 
 
     (1) Správní orgán nařídí ústní jednání, vyžaduje-li to povaha 
věci,  zejména  přispěje-li  se   tím  k  jejímu  objasnění,  nebo 
stanoví-li  to  zvláštní  právní  předpis.  Má-li  být  při ústním 
jednání  provedeno ohledání,  koná se  ústní jednání  zpravidla na 
místě ohledání. 
 
     (2) K ústnímu jednání přizve  správní orgán všechny účastníky 
řízení  a  požádá  je,  aby   při  ústním  jednání  uplatnili  své 
připomínky a náměty. Zvláštní  právní předpisy stanoví, ve kterých 
případech   se  k   později  uplatněným   připomínkám  a  námitkám 
nepřihlíží; na tuto skutečnost  musí být účastníci řízení výslovně 
upozorněni. 
 
     (3) Ústní jednání je neveřejné, pokud zvláštní právní předpis 
nebo správní orgán nestanoví jinak.  
 
                              § 22 
 
                            Protokol 
 
     (1) O  ústních  podáních  a  o  důležitých  úkonech v řízení, 
zejména  o provedených  důkazech, o  vyjádřeních účastníků řízení, 
o ústním jednání a o hlasování sepíše správní orgán protokol. 
 
     (2) Z  protokolu  musí  být  zejména  patrno,  kdo, kde a kdy 
řízení prováděl, předmět řízení, které osoby se ho zúčastnily, jak 
řízení  probíhalo, jaké  návrhy byly  podány a  jaká opatření byla 
přijata;  v protokolu  o hlasování  se uvede  též výrok rozhodnutí 
a výsledek hlasování. 
 
     (3) Protokol podepisují  po přečtení všechny  osoby, které se 
jednání   zúčastnily,   a   pracovník   (člen)   správního  orgánu 
provádějícího  řízení,  protokol   o  hlasování  všichni  přítomní 
členové správního orgánu. Odepření podpisu, důvody tohoto odepření 
a námitky proti obsahu protokolu se v něm zaznamenají.  
 
                              § 23 
 
                       Nahlížení do spisů 
 
     (1) Účastníci řízení a jejich zástupci mají právo nahlížet do 
spisů  s výjimkou  protokolů o   hlasování a  pořizovat si  z nich 
výpisy. 
 
     (2) Správní orgán  může povolit nahlédnout  do spisů i  jiným 
osobám, pokud prokáží odůvodněnost svého požadavku. 
 
     (3) Správní orgán je povinen učinit opatření, aby nahlédnutím 
do  spisů  nebylo  porušeno   státní,  hospodářské  nebo  služební 
tajemství,   nebo   zákonem    uložená   nebo   uznaná   povinnost 
mlčenlivosti.  
 
                   Doručení do vlastních rukou 
 
                              § 24 
 
     (1) Důležité písemnosti,  zejména rozhodnutí, se  doručují do 
vlastních rukou. 
 
     (2) Nebyl-li  adresát písemnosti,  která má  být doručena  do 
vlastních rukou,  zastižen, ačkoliv se  v místě doručení  zdržuje, 
doručovatel uloží písemnost v místně příslušné provozovně držitele 
poštovní licence  nebo u obecního  úřadu a adresáta  o tom vhodným 
způsobem vyrozumí.  Nevyzvedne-li si adresát písemnost  do tří dnů 
od uložení, poslední  den této lhůty se považuje  za den doručení, 
i když se adresát o uložení nedozvěděl. 
 
     (3) Odepřel-li  adresát  bezdůvodně  písemnost  přijmout,  je 
doručena  dnem,  kdy  její  přijetí  bylo  odepřeno;  na  to  musí 
doručovatel adresáta upozornit. 
 
     (4) Má-li účastník řízení, který se zdržuje v cizině nebo tam 
má  sídlo,  opatrovníka  anebo  zástupce  v  tuzemsku,  doručí  se 
písemnost tomuto opatrovníku nebo zástupci.  
 
                              § 25 
 
     (1) Písemnosti, které  jsou určeny orgánům  nebo organizacím, 
doručují  se  pracovníkům  oprávněným  za  orgány  nebo organizace 
přijímat  písemnosti.  Není-li  takových  pracovníků,  doručuje se 
písemnost,  která  je  určena  do  vlastních  rukou,  tomu, kdo je 
oprávněn za orgán nebo organizaci jednat. 
 
     (2) Písemnosti   určené  advokátům   se  doručují   advokátní 
poradně. 
 
     (3) Má-li  účastník řízení  zástupce  s  plnou mocí  pro celé 
řízení, doručuje  se písemnost pouze  tomuto zástupci. Má-li  však 
účastník  řízení  osobně  v   řízení  něco  vykonat,  doručuje  se 
písemnost nejen zástupci, ale i jemu.  
 
                              § 26 
 
                   Doručení veřejnou vyhláškou 
 
     (1) Doručení   veřejnou  vyhláškou   použije  správní   orgán 
v případě, kdy mu účastníci řízení  nebo jejich pobyt nejsou známi 
nebo pokud tak stanoví zvláštní právní předpis. 
 
     (2) Doručení  veřejnou  vyhláškou  se   provede  tak,  že  se 
písemnost  vyvěsí  po  dobu  15  dnů  způsobem  v  místě obvyklým. 
Poslední den této lhůty je dnem doručení.  
 
                              Lhůty 
 
                              § 27 
 
     (1) Je-li to  třeba, stanoví správní orgán  k provedení úkonu 
v řízení přiměřenou  lhůtu, pokud není  určena tímto zákonem  nebo 
zvláštním právním předpisem. 
 
     (2) Do lhůty  se nezapočítává den,  kdy došlo ke  skutečnosti 
určující počátek lhůty. Lhůty určené  podle týdnů, měsíců nebo let 
končí uplynutím toho dne, který se svým označením shoduje se dnem, 
kdy došlo ke skutečnosti určující  počátek lhůty, a není-li takový 
den v měsíci, končí lhůta posledním dnem měsíce. Připadne-li konec 
lhůty na  den pracovního klidu, je  posledním dnem lhůty nejbližší 
příští pracovní den. 
 
     (3) Lhůta  je zachována,  je-li posledního  dne lhůty učiněno 
podání  u správního  orgánu uvedeného  v § 19  odst. 4, nebo je-li 
prokazatelně podána poštovní zásilka obsahující podání. 
 
     (4) V pochybnostech se považuje lhůta za zachovanou, pokud se 
neprokáže opak.  
 
                              § 28 
 
     (1) Správní orgán promine ze závažných důvodů zmeškání lhůty, 
požádá-li o  to účastník řízení  do 15 dnů  ode dne, kdy  pominula 
příčina zmeškání,  a učiní-li v téže  lhůtě zmeškaný úkon. Správní 
orgán může této žádosti přiznat odkladný účinek. 
 
     (2) Zmeškání lhůty nelze prominout, jestliže ode dne, kdy měl 
být úkon učiněn, uplynul jeden rok. 
 
     (3) Proti rozhodnutí o návrhu  na prominutí zmeškané lhůty se 
nelze odvolat.  
 
                              § 29 
 
                        Přerušení řízení 
 
     (1) Správní  orgán  přeruší  řízení,  jestliže  bylo zahájeno 
řízení o předběžné otázce (§ 40) nebo jestliže byl účastník řízení 
vyzván, aby  ve stanovené lhůtě odstranil  nedostatky podání (§ 19 
odst. 3). 
 
     (2) Správní orgán  může též přerušit  řízení nejdéle na  dobu 
30 dnů, jestliže to z  důležitých důvodů navrhnou shodně účastníci 
řízení. 
 
     (3) Proti rozhodnutí o přerušení řízení se nelze odvolat. 
 
     (4) Správní orgán v řízení pokračuje z vlastního podnětu nebo 
z podnětu účastníka  řízení, jakmile pominuly  překážky, pro které 
bylo  řízení přerušeno,  popřípadě jakmile  uplynula lhůta uvedená 
v odstavci 2. 
 
     (5) Pokud  je  řízení  přerušeno,  lhůty  podle tohoto zákona 
neběží.  
 
                              § 30 
 
                        Zastavení řízení 
 
     Správní orgán zastaví řízení,  vzal-li účastník návrh na jeho 
zahájení zpět  a souhlasí-li s tím  ostatní účastníci řízení, nebo 
odpadl-li důvod řízení zahájeného z podnětu správního orgánu.  
 
                              § 31 
 
                         Náklady řízení 
 
     (1) Náklady  řízení,  které  vznikly  správnímu  orgánu, nese 
tento orgán.  Náklady, které v řízení  vznikly účastníkovi řízení, 
nese účastník. 
 
     (2) Správní orgán  může účastníkům řízení,  svědkům a znalcům 
uložit,  aby  nahradili  náklady,  které  vznikly správnímu orgánu 
jejich  zaviněním; může  jim také  uložit, aby  nahradili náklady, 
které vznikly jejich zaviněním, ostatním účastníkům řízení. 
 
     (3) Správní  orgán  nahradí  svědkovi  hotové  výdaje a mzdu, 
která mu prokazatelně ušla. Nárok je  třeba uplatnit do tří dnů po 
výslechu, jinak zaniká. 
 
     (4) Náklady spojené  s předložením listiny  nebo s ohledáním, 
které  vznikly tomu,  kdo  není  účastníkem řízení,  hradí správní 
orgán. 
 
     (5) Náhrada  hotových  výdajů  a  poskytování  odměn  znalcům 
a tlumočníkům se řídí zvláštními právními předpisy.*1) 
------------------------------------------------------------------ 
*1) Zákon č. 36/1967 Sb., o znalcích a tlumočnících, a vyhláška č. 
    37/1967 Sb., k provedení zákona o znalcích a tlumočnících.  
 
                             ODDÍL 2 
               Zjišťování podkladů pro rozhodnutí 
 
                       Podklad rozhodnutí 
 
                              § 32 
 
     (1) Správní orgán je povinen  zjistit přesně a úplně skutečný 
stav  věci  a  za  tím  účelem  si  opatřit  potřebné podklady pro 
rozhodnutí. Přitom není vázán jen návrhy účastníků řízení. 
 
     (2) Podkladem  pro  rozhodnutí  jsou  zejména  podání, návrhy 
a vyjádření  účastníků  řízení,  důkazy,  čestná prohlášení, jakož 
i skutečnosti všeobecně  známé nebo známé správnímu  orgánu z jeho 
úřední   činnosti.  Rozsah   a  způsob   zjišťování  podkladů  pro 
rozhodnutí určuje správní orgán. 
 
     (3) Na   žádost   správního   orgánu   jsou   státní   orgány 
a socialistické organizace povinny  sdělit skutečnosti, které mají 
význam pro řízení a rozhodnutí.  
 
                              § 33 
 
     (1) Účastník  řízení  má  právo  navrhovat  důkazy  a  jejich 
doplnění  a  klást  svědkům  a  znalcům  otázky při ústním jednání 
a místním ohledání. 
 
     (2) Správní orgán  je povinen dát  účastníkům řízení možnost, 
aby se před vydáním rozhodnutí mohli vyjádřit k jeho podkladu i ke 
způsobu jeho zjištění, popřípadě navrhnout jeho doplnění.  
 
                              § 34 
 
                           Dokazování 
 
     (1) K dokazování je možné  použít všech prostředků, jimiž lze 
zjistit  a objasnit  skutečný stav   věci a  které jsou  v souladu 
s právními předpisy. 
 
     (2) Důkazy  jsou  zejména  výslech  svědků, znalecké posudky, 
listiny a ohledání. 
 
     (3) Účastník  řízení je  povinen navrhnout  na podporu  svých 
tvrzení důkazy, které jsou mu známy. 
 
     (4)  Provádění důkazů přísluší správnímu orgánu. 
 
     (5) Správní orgán hodnotí důkazy podle  své úvahy, a to každý 
důkaz jednotlivě a všechny důkazy v jejich vzájemné souvislosti. 
 
     (6) Skutečnosti všeobecně  známé nebo známé  správnímu orgánu 
z úřední činnosti není třeba dokazovat.  
 
                              § 35 
 
                             Svědci 
 
     (1) Každý  občan  je  povinen  vypovídat  jako  svědek;  musí 
vypovídat pravdivě a nesmí nic zamlčet. 
 
     (2) Jako  svědek nesmí  být  vyslechnut  ten, kdo  by porušil 
státní,  hospodářské,  služební  tajemství  nebo  zákonem výslovně 
uloženou nebo  uznanou povinnost mlčenlivosti, ledaže  by byl této 
povinnosti  zproštěn příslušným  orgánem nebo  tím, v  jehož zájmu 
tuto povinnost má. 
 
     (3) Výpověď může  odepřít ten, kdo  by jí způsobil  nebezpečí 
trestního stíhání  sobě nebo osobám blízkým;  jejich výčet se řídí 
občanským zákoníkem.*2) 
 
     (4) Správní  orgán  poučí  svědka  před  výslechem o možnosti 
odepřít  výpověď,  o  jeho  povinnosti  vypovídat  pravdivě  a nic 
nezamlčet  a   o  právních  následcích   nepravdivé  nebo  neúplné 
výpovědi.*3) 
------------------------------------------------------------------ 
*2) § 116 obč. zák. 
*3) § 6  zák.  č.  60/1961  Sb.,  o  úkolech  národních výborů při 
    zajišťování socialistického pořádku.  
 
                              § 36 
 
                             Znalci 
 
     Je-li  k  odbornému   posouzení  skutečností  důležitých  pro 
rozhodnutí třeba znaleckého posudku, ustanoví správní orgán znalce 
podle příslušných právních předpisů.*4) 
------------------------------------------------------------------ 
*4) Zákon č. 36/1967 Sb., o znalcích a tlumočnících, a vyhláška č. 
    37/1967 Sb., k provedení zákona o znalcích a tlumočnících.  
 
                              § 37 
 
                             Listiny 
 
     (1) Správní  orgán   může  uložit  účastníkovi   řízení  nebo 
občanovi  (organizaci),  který  má  listinu  potřebnou k provedení 
důkazů, aby ji předložil. 
 
     (2) Předložení  listiny nelze  žádat nebo  může být  odepřeno 
z důvodů, pro které nesmí být  vyslechnut nebo je oprávněn odepřít 
výpověď svědek.  
 
                              § 38 
 
                            Ohledání 
 
     (1) Vlastník   nebo  uživatel   věci  je   povinen  předložit 
správnímu orgánu předmět ohledání nebo strpět ohledání na místě. 
 
     (2) Ohledání nelze  provést nebo může být  odepřeno z důvodů, 
pro které  nesmí být vyslechnut  nebo je oprávněn  odepřít výpověď 
svědek. 
 
     (3) K místnímu ohledání přizve správní orgán účastníka řízení 
a toho, kdo je oprávněn předmětem ohledání nakládat.  
 
                              § 39 
 
                        Čestné prohlášení 
 
     (1) Správní   orgán  může   místo  důkazu   připustit  čestné 
prohlášení  účastníka   řízení,  pokud  zvláštní   právní  předpis 
nestanoví jinak. 
 
     (2) Čestné prohlášení správní orgán nepřipustí, brání-li tomu 
obecný zájem  nebo byla-li by tím  porušena rovnost mezi účastníky 
řízení. Čestným prohlášením nelze nahradit znalecký posudek. 
 
     (3) V čestném  prohlášení je účastník  povinen uvést pravdivé 
údaje.  Správní orgán  musí upozornit  účastníka řízení  na právní 
následky nepravdivého čestného prohlášení.*5) 
------------------------------------------------------------------ 
*5) §  6  zák.  č.  60/1961  Sb.,  o  úkolech národních výborů při 
    zajišťování socialistického pořádku.  
 
                              § 40 
 
                        Předběžné otázky 
 
     (1) Vyskytne-li se  v řízení otázka,  o které již  pravomocně 
rozhodl  příslušný  orgán,  je  správní  orgán takovým rozhodnutím 
vázán; jinak si  správní orgán může o takové  otázce učinit úsudek 
nebo dá příslušnému orgánu podnět k zahájení řízení. 
 
     (2) Správní orgán  si nemůže jako  o předběžné otázce  učinit 
úsudek o  tom, zda a kým  byl spáchán trestný čin,  provinění nebo 
přestupek,  nebo  o  osobním   stavu  občana,  přísluší-li  o  něm 
rozhodovat soudu.  
 
                             ODDÍL 3 
                Zajištění průběhu a účelu řízení 
 
                              § 41 
 
                           Předvolání 
 
     (1) Správní  orgán předvolá  osoby, jejichž  osobní účast při 
projednávání věci je nutná. 
 
     (2) V  předvolání správní  orgán upozorní  na právní následky 
nedostavení se.  
 
                              § 42 
 
                           Předvedení 
 
     (1) Účastník řízení nebo svědek, který se bez náležité omluvy 
nebo  bez závažných  důvodů  na  opětovné předvolání  nedostaví ke 
správnímu orgánu a bez jehož  osobní účasti nelze řízení provádět, 
může být předveden. 
 
     (2) O  předvedení požádá  správní orgán  Veřejnou bezpečnost, 
o předvedení  vojáků  v  činné  službě  nebo příslušníků veřejných 
ozbrojených sborů požádá jejich náčelníka.  
 
                              § 43 
 
                       Předběžná opatření 
 
     (1) Správní  orgán  může  před  skončením  řízení  v  rozsahu 
nezbytně nutném pro zajištění jeho účelu 
a) uložit účastníkům,  aby něco vykonali,  něčeho se zdrželi  nebo 
   něco strpěli; 
b) nařídit  zajištění věcí,  které mají  být zničeny  nebo učiněny 
   nepotřebnými, anebo jichž je třeba k provedení důkazů. 
 
     (2) Správní  orgán zruší  předběžné opatření,  jakmile pomine 
důvod, pro který bylo nařízeno;  jinak pozbývá účinnosti dnem, kdy 
rozhodnutí ve věci nabylo právní moci. 
 
     (3) Odvolání  proti  rozhodnutí  o  předběžném  opatření nemá 
odkladný účinek.  

                              § 44 
 
                            Dožádání 
 
     (1) Správní  orgány  provádějí  procesní  úkony  v obvodu své 
působnosti. 
 
     (2) Nemůže-li  správní  orgán  provést  některý procesní úkon 
v obvodu své působnosti  nebo je-li to účelné z  jiných důvodů, je 
oprávněn dožádat  o jeho provedení  jiný správní orgán  téhož nebo 
nižšího stupně. 
 
     (3) Dožádaný správní orgán je povinen v mezích své působnosti 
dožádání vyhovět  nejpozději ve lhůtě  15 dnů, není-li  v dožádání 
stanovena lhůta delší.  
 
                              § 45 
 
                       Pořádková opatření 
 
     (1) Tomu, kdo  ztěžuje postup řízení, zejména  tím, že se bez 
závažných důvodů nedostaví na výzvu ke správnímu orgánu, ruší přes 
předchozí napomenutí pořádek, bezdůvodně odmítá svědeckou výpověď, 
předložení  listiny nebo  provedení ohledání,  může správní  orgán 
uložit  pořádkovou pokutu  až do  výše 200 Kčs;  u vojáků  v činné 
službě  a u  příslušníků veřejných  ozbrojených sborů  odevzdá věc 
k vyřízení podle kázeňských předpisů. 
 
     (2) Toho,  kdo hrubě  ruší pořádek,  může správní  orgán také 
vykázat z  místa jednání; je-li  vykázán účastník řízení,  může se 
jednat v jeho nepřítomnosti. 
 
     (3) Správní  orgán, který  pořádkovou pokutu  uložil, ji může 
prominout.  
 
                             ODDÍL 4 
                           Rozhodnutí 
 
                              § 46 
 
     Rozhodnutí musí být v souladu  se zákony a ostatními právními 
předpisy, musí  být vydáno orgánem k  tomu příslušným, vycházet ze 
spolehlivě   zjištěného   stavu   věci   a   obsahovat  předepsané 
náležitosti.  
 
                              § 47 
 
                     Náležitosti rozhodnutí 
 
     (1) Rozhodnutí  musí  obsahovat  výrok,  odůvodnění a poučení 
o odvolání (rozkladu). Odůvodnění není  třeba, vyhovuje-li se všem 
účastníkům řízení v plném rozsahu. 
 
     (2) Výrok obsahuje  rozhodnutí ve věci  s uvedením ustanovení 
právního  předpisu,  podle  něhož  bylo  rozhodnuto, popřípadě též 
rozhodnutí  o   povinnosti  nahradit  náklady   řízení.  Pokud  se 
v rozhodnutí ukládá účastníkovi řízení povinnost k plnění, stanoví 
pro ni  správní orgán lhůtu;  lhůta nesmí být  kratší, než stanoví 
zvláštní právní předpis. 
 
     (3) V  odůvodnění  rozhodnutí   správní  orgán  uvede,  které 
skutečnosti  byly podkladem  rozhodnutí, jakými  úvahami byl veden 
při hodnocení  důkazů a při použití  právních předpisů, na základě 
kterých rozhodoval. 
 
     (4) Poučení  o  odvolání  (rozkladu)  obsahuje  údaj,  zda je 
rozhodnutí  konečné  nebo  zda  se  lze  proti němu odvolat (podat 
rozklad),  v jaké  lhůtě, ke   kterému orgánu  a kde  lze odvolání 
podat. 
 
     (5) V  písemném  vyhotovení  rozhodnutí  se  uvede též orgán, 
který rozhodnutí vydal, datum  vydání rozhodnutí, jméno a příjmení 
účastníků  řízení. Rozhodnutí  musí být  opatřeno úředním razítkem 
a podepsáno s  uvedením jména, příjmení a  funkce oprávněné osoby. 
Zvláštní   právní  předpisy   mohou  stanovit   další  náležitosti 
rozhodnutí. 
 
     (6) Chyby  v  psaní,  počtech   a  jiné  zřejmé  nesprávnosti 
v písemném  vyhotovení  rozhodnutí  správní  orgán  kdykoliv i bez 
návrhu opraví a vyrozumí o tom účastníky řízení.  
 
                              § 48 
 
                              Smír 
 
     (1) Připouští-li to povaha věci,  mohou účastníci řízení mezi 
sebou se  schválením správního orgánu uzavřít  smír. Správní orgán 
smír neschválí, jestliže odporuje  právním předpisům nebo obecnému 
zájmu. 
 
     (2) Schválený smír je vykonatelný.  
 
                              § 49 
 
                      Lhůta pro rozhodnutí 
 
     (1) V  jednoduchých  věcech,  zejména  lze-li  rozhodnout  na 
podkladě dokladů předložených  účastníkem řízení, rozhodne správní 
orgán bezodkladně. 
 
     (2) V  ostatních  případech,   nestanoví-li  zvláštní  právní 
předpis  jinak, je  správní orgán  povinen rozhodnout  ve věci  do 
30 dnů od zahájení řízení;  ve zvlášť složitých případech rozhodne 
nejdéle do 60 dnů; nelze-li vzhledem  k povaze věci rozhodnout ani 
v této lhůtě,  může ji přiměřeně prodloužit  odvolací orgán (orgán 
příslušný   rozhodnout  o   rozkladu).  Nemůže-li   správní  orgán 
rozhodnout do 30, popřípadě do  60 dnů, je povinen o tom účastníka 
řízení s uvedením důvodů uvědomit.  
 
                              § 50 
 
                    Opatření proti nečinnosti 
 
     Dovoluje-li  to  povaha  věci  a  nelze-li  nápravy dosáhnout 
jinak,  správní  orgán,  který  by  byl  jinak oprávněn rozhodnout 
o odvolání, sám  ve věci rozhodne,  pokud správní orgán  příslušný 
k rozhodnutí  nezahájil řízení,  ač je  k tomu  povinen nebo pokud 
nerozhodl ve lhůtě stanovené v § 49 odst. 2.  
 
                              § 51 
 
                       Oznámení rozhodnutí 
 
     (1) Rozhodnutí  se  účastníkovi   řízení  oznamuje  doručením 
písemného vyhotovení tohoto rozhodnutí. Den doručení rozhodnutí je 
dnem jeho oznámení. 
 
     (2) Účastníku řízení, který je  přítomen, může být rozhodnutí 
oznámeno  ústním vyhlášením;  den ústního  vyhlášení rozhodnutí je 
dnem oznámení  rozhodnutí, jen pokud  se přítomný účastník  řízení 
vzdal nároku na doručení písemného vyhotovení rozhodnutí.  
 
                              § 52 
 
                   Právní moc a vykonatelnost 
                           rozhodnutí 
 
     (1) Rozhodnutí,  proti   kterému  se  nelze   odvolat  (podat 
rozklad), je v právní moci. 
 
     (2) Rozhodnutí je  vykonatelné, jestliže se  proti němu nelze 
odvolat  (podat  rozklad)  nebo  jestliže  odvolání (rozklad) nemá 
odkladný účinek.  
 
                           ČÁST ČTVRTÁ 
                    Přezkoumávání rozhodnutí 
 
                             ODDÍL 1 
                         Odvolací řízení 
 
                              § 53 
 
     Proti  rozhodnutí správního  orgánu má  účastník řízení právo 
podat odvolání, pokud zákon nestanoví jinak nebo pokud se účastník 
řízení odvolání písemně nebo ústně do protokolu nevzdal.  
 
                              § 54 
 
     (1) Odvolání  se podává  u správního  orgánu, který  napadené 
rozhodnutí vydal. 
 
     (2) Odvolání je třeba podat ve  lhůtě 15 dnů ode dne oznámení 
rozhodnutí, nestanoví-li jinou lhůtu zvláštní právní předpis. 
 
     (3) Pokud účastník řízení v důsledku nesprávného poučení nebo 
proto, že  nebyl poučen vůbec, podal  opravný prostředek po lhůtě, 
má se za to, že jej  podal včas, jestliže tak učinil nejpozději do 
tří měsíců ode dne oznámení rozhodnutí.  
 
                              § 55 
 
     (1) Pokud  zvláštní právní  předpis nestanoví  jinak, má včas 
podané odvolání odkladný účinek. 
 
     (2) Vyžaduje-li   to   naléhavý   obecný   zájem  nebo  je-li 
nebezpečí,  že odkladem  výkonu rozhodnutí  utrpí účastník  řízení 
nebo někdo jiný nenahraditelnou  újmu, může správní orgán odkladný 
účinek  vyloučit; naléhavost  je třeba  řádně odůvodnit.  Odkladný 
účinek nelze vyloučit, stanoví-li tak zvláštní právní předpis. 
 
     (3) Proti rozhodnutí  o vyloučení odkladného  účinku se nelze 
odvolat.  
 
                              § 56 
 
     Správní  orgán,  který  napadené  rozhodnutí  vydal, vyrozumí 
ostatní účastníky řízení o obsahu podaného odvolání, vyzve je, aby 
se k němu vyjádřili a  podle potřeby doplní řízení provedením nově 
navržených důkazů.  
 
                              § 57 
 
     (1) Správní  orgán,  který  napadené  rozhodnutí  vydal, může 
o odvolání  sám  rozhodnout,  jestliže  odvolání  v  plném rozsahu 
vyhoví a jestliže se rozhodnutí netýká jiného účastníka řízení než 
odvolatele nebo jestliže s tím ostatní účastníci řízení souhlasí. 
 
     (2) Nerozhodne-li  správní orgán,  který napadené  rozhodnutí 
vydal, o odvolání, předloží je  spolu s výsledky doplněného řízení 
a se spisovým  materiálem odvolacímu orgánu nejdéle  do 30 dnů ode 
dne, kdy mu odvolání došlo.  
 
                              § 58 
 
     (1) Odvolacím  orgánem  je  správní  orgán  nejblíže  vyššího 
stupně  nadřízený  správnímu  orgánu,  který  napadené  rozhodnutí 
vydal. 
 
     (2) V  řízení  před  národními  výbory  rozhoduje  o odvolání 
příslušný odbor národního výboru nejblíže vyššího stupně, jestliže 
o odvolání nerozhoduje správní komise národního výboru*6) nejblíže 
vyššího  stupně   zřízená  podle  zvláštních   právních  předpisů, 
popřípadě komise tohoto národního výboru.*7) 
 
     (3) O  odvolání proti  rozhodnutí orgánu  krajského národního 
výboru  rozhoduje  příslušný  ústřední  orgán  státní  správy,  na 
Slovensku v rámci své působnosti příslušný orgán Slovenské národní 
rady. 
 
     (4) Rozhodoval-li ve správním řízení orgán státní organizace, 
rozhoduje o odvolání správní orgán, který organizaci řídí. 
------------------------------------------------------------------ 
*6) § 57 zákona č. 69/1967 Sb., o národních výborech. 
*7) § 54 odst. 3 zákona č. 69/1967 Sb., o národních výborech.  
 
                              § 59 
 
     (1) Odvolací  orgán  přezkoumá  napadené  rozhodnutí  v celém 
rozsahu;  je-li  to  nutné,  dosavadní  řízení  doplní,  popřípadě 
zjištěné vady odstraní. 
 
     (2) Jsou-li  pro to  důvody, odvolací  orgán rozhodnutí změní 
nebo zruší, jinak odvolání zamítne a rozhodnutí potvrdí. 
 
     (3) Odvolací  orgán rozhodnutí  zruší a  věc vrátí  správnímu 
orgánu, který je vydal, k novému projednání a rozhodnutí, pokud je 
to  vhodnější  zejména  z  důvodů  rychlosti  nebo  hospodárnosti; 
správní orgán je právním názorem odvolacího orgánu vázán. 
 
     (4) Proti rozhodnutí o odvolání se nelze dále odvolat.  
 
                              § 60 
 
     Odvolací  orgán   je  povinen  přezkoumat   i  opožděné  nebo 
nepřípustné  odvolání  z  toho  hlediska,  zda neodůvodňuje obnovu 
řízení anebo  změnu nebo zrušení rozhodnutí  mimo odvolací řízení; 
jinak odvolání zamítne.  
 
                              § 61 
 
     (1) Proti   rozhodnutí   ústředního   orgánu   státní  správy 
(příslušného  orgánu Slovenské  národní rady),  vydanému v  prvním 
stupni, lze podat u tohoto orgánu ve lhůtě 15 dnů ode dne oznámení 
rozhodnutí rozklad; včas podaný rozklad má odkladný účinek. 
 
     (2) O  rozkladu  rozhoduje  vedoucí  ústředního orgánu státní 
správy  (orgánu  Slovenské  národní  rady)  na  základě návrhu jím 
ustavené  zvláštní  komise.  Proti   tomuto  rozhodnutí  se  nelze 
odvolat. 
 
     (3) Ustanovení o odvolacím řízení  se vztahují přiměřeně i na 
řízení o rozkladu. 
 
                             ODDÍL 2 
                          Obnova řízení 
 
                              § 62 
 
     (1) Řízení před správním  orgánem ukončené rozhodnutím, které 
je v právní moci, se na návrh účastníka řízení obnoví, jestliže 
a) vyšly  najevo nové  skutečnosti  nebo  důkazy, které  mohly mít 
   podstatný vliv  na rozhodnutí a nemohly  být v řízení uplatněny 
   bez zavinění účastníka řízení; 
b) rozhodnutí záviselo  na posouzení předběžné otázky,  o níž bylo 
   příslušným orgánem rozhodnuto jinak; 
c) byla  nesprávným postupem  správního orgánu  účastníkovi řízení 
   odňata možnost  účastnit se řízení,  mohlo-li to mít  podstatný 
   vliv   na  rozhodnutí   a  nemohla-li   náprava  být   zjednána 
   v odvolacím řízení; 
d) rozhodnutí bylo vydáno vyloučeným orgánem  (§ 9 a 13), mohlo-li 
   to mít  podstatný vliv na  rozhodnutí a nemohla-li  náprava být 
   zjednána v odvolacím řízení; 
e) rozhodnutí se  opírá o důkazy,  které se ukázaly  nepravdivými, 
   nebo rozhodnutí bylo dosaženo trestným činem. 
 
     (2) Správní  orgán nařídí  obnovu řízení  z důvodů  uvedených 
v odstavci 1, je-li na přezkoumání rozhodnutí obecný zájem. 
 
     (3) Obnova  řízení není  přípustná, jestliže  rozhodnutím byl 
účastníkovi   řízení  udělen   souhlas  k   občanskoprávnímu  nebo 
pracovněprávnímu  jednání nebo  jestliže bylo  rozhodnuto ve  věci 
osobního stavu občana a účastník řízení nabyl práv v dobré víře.  
 
                              § 63 
 
     (1) Obnovu  řízení  povolí  na  návrh  účastníka  řízení nebo 
nařídí správní orgán, který ve věci rozhodl v posledním stupni. 
 
     (2) V návrhu  na obnovu řízení  je třeba uvést  důvody obnovy 
řízení a skutečnosti svědčící o tom, že je návrh podán včas. 
 
     (3) Návrh se  podává u správního orgánu  uvedeného v odstavci 
1 ve lhůtě tří měsíců ode dne, kdy se účastník dozvěděl o důvodech 
obnovy,  nejdéle však  do tří  let od  právní moci  rozhodnutí; ve 
stejné lhůtě  může správní orgán  obnovu řízení nařídit.  Zmeškání 
lhůty (§ 28) nelze prominout. 
 
     (4) Po uplynutí  tří let od právní  moci rozhodnutí se obnova 
povolí nebo nařídí jen tehdy, bylo-li rozhodnutí dosaženo trestným 
činem. 
 
     (5)   Proti rozhodnutí  o  obnově  řízení lze  podat odvolání 
(rozklad). Rozhodnutí o povolení  nebo nařízení obnovy má odkladný 
účinek, pokud napadené rozhodnutí nebylo ještě vykonáno.  
 
                              § 64 
 
     (1) Nové  řízení   ve  věci  provede   správní  orgán,  jehož 
rozhodnutí se  důvod obnovy řízení  týká; týká-li se  důvod obnovy 
řízení  rozhodnutí  správních  orgánů  prvého  i  druhého  stupně, 
provede nové řízení správní orgán prvého stupně. 
 
     (2) Pokud  se  důvod  obnovy  řízení  týká  pouze řízení před 
odvolacím  orgánem, spojí  se rozhodnutí  o obnově  řízení s novým 
rozhodnutím ve věci. 
 
     (3) Novým rozhodnutím ve věci se původní rozhodnutí ruší. 
 
     (4) Proti  novému rozhodnutí  ve věci  se lze  odvolat (podat 
rozklad).  
 
                             ODDÍL 3 
                     Přezkoumání rozhodnutí 
                      mimo odvolací řízení 
 
                              § 65 
 
     (1) Rozhodnutí, které je v právní moci, může z vlastního nebo 
jiného  podnětu přezkoumat  správní orgán  nejblíže vyššího stupně 
nadřízený  správnímu orgánu,  který toto  rozhodnutí vydal (§ 58), 
jde-li  o  rozhodnutí  ústředního  orgánu  státní  správy  (orgánu 
Slovenské  národní  rady),  jeho  vedoucí  na  základě  návrhu jím 
ustavené zvláštní komise (§ 61 odst. 2). 
 
     (2) Správní orgán příslušný k přezkoumání rozhodnutí je zruší 
nebo změní,  bylo-li vydáno v rozporu  se zákonem, obecně závazným 
právním předpisem nebo obecně závazným nařízením. Při zrušení nebo 
změně rozhodnutí dbá na to, aby  práva nabytá v dobré víře byla co 
nejméně dotčena. 
 
     (3) Při   přezkoumávání  rozhodnutí   vychází  správní  orgán 
z právního stavu a skutkových  okolností v době vydání rozhodnutí. 
Nemůže proto  zrušit nebo změnit  rozhodnutí, jestliže se  po jeho 
vydání dodatečně  změnily rozhodující skutkové  okolnosti, z nichž 
původní rozhodnutí vycházelo. 
 
                              § 66 
 
     Podnětu  účastníka  řízení   k  přezkoumání  rozhodnutí  může 
v plném rozsahu  vyhovět i správní orgán,  který rozhodnutí vydal, 
v řízení před  národními výbory též  vyšší orgán národního  výboru 
téhož stupně, netýká-li se rozhodnutí jiného účastníka řízení nebo 
souhlasí-li s tím ostatní účastníci řízení.  
 
                              § 67 
 
     (1) Rozhodnutí,  kterým  byl  účastníkovi  řízení dán souhlas 
k občanskoprávnímu nebo  pracovněprávnímu úkonu, nebo  kterým bylo 
rozhodnuto  ve věci  osobního  stavu  občana, nelze  mimo odvolací 
řízení  zrušit nebo  změnit, jestliže  účastník řízení  nabyl práv 
v dobré víře. 
 
     (2) Je-li  podle platných  právních předpisů  podán návrh  na 
přezkoumání správního rozhodnutí soudem, nemůže správní orgán toto 
rozhodnutí mimo odvolací řízení zrušit nebo změnit, ledaže by plně 
vyhověl všem účastníkům řízení.  
 
                              § 68 
 
     (1) Správní  orgán  nemůže  mimo  odvolací  řízení rozhodnutí 
zrušit nebo změnit  po uplynutí tří let od  právní moci napadeného 
rozhodnutí. 
 
     (2) Proti rozhodnutí, jímž se  ruší nebo mění rozhodnutí mimo 
odvolací řízení, se lze odvolat (podat rozklad).  
 
                             ODDÍL 4 
                  Řízení o protestu prokurátora 
 
                              § 69 
 
     (1) Byl-li  protest  prokurátora  podán  u  správního orgánu, 
který rozhodnutí vydal, může tento orgán sám své rozhodnutí, proti 
němuž   protest   směřuje,   zrušit   nebo   nahradit  rozhodnutím 
odpovídajícím zákonu. 
 
     (2) Nevyhoví-li  takto správní  orgán plně  protestu sám,  je 
povinen  předložit  jej  spolu  se  spisovým  materiálem  ve lhůtě 
v protestu určené, a není-li lhůta  určena, do 30 dnů k rozhodnutí 
nadřízenému  správnímu  orgánu  nejblíže  vyššího  stupně  (§ 58); 
jde-li  o ústřední  orgán státní  správy (orgán  Slovenské národní 
rady), předloží protest svému vedoucímu, který rozhodne na základě 
návrhu jím ustavené zvláštní komise (§ 61 odst. 2). 
 
     (3) Rozhodnutí o protestu prokurátora se doručí prokurátorovi 
a účastníkům řízení. 
 
     (4) Proti   rozhodnutí  o   protestu  prokurátora   se  mohou 
účastníci řízení odvolat (podat rozklad).  
 
                             ODDÍL 5 
               Přezkoumávání rozhodnutí správních 
                          orgánů soudem 
 
                              § 70 
 
     Zvláštní   zákony   stanoví,   ve   kterých  případech  soudy 
přezkoumávají rozhodnutí správních orgánů.  
 
                            ČÁST PÁTÁ 
                        Výkon rozhodnutí 
 
                             ODDÍL 1 
                       Společná ustanovení 
 
                              § 71 
 
     (1) Nesplní-li účastník řízení  ve stanovené lhůtě dobrovolně 
povinnost  uloženou  mu  rozhodnutím,  které  je vykonatelné (§ 52 
odst. 2),  nebo smírem  schváleným správním  orgánem nebo  výkazem 
nedoplatků jím sestaveným (dále jen "rozhodnutí"), jejich výkon se 
provede. Nebyla-li stanovena v rozhodnutí  lhůta k plnění, určí ji 
orgán, který provádí výkon rozhodnutí; lhůta nesmí být kratší, než 
stanoví zvláštní právní předpis. 
 
     (2) Výkaz nedoplatků lze vykonat,  byl-li sestaven na základě 
vykonatelného  rozhodnutí  nebo  na  základě dlužníkovi povinnosti 
stanovené  právním   předpisem  zaplatit  bez   vydání  zvláštního 
rozhodnutí. 
 
     (3) Rozhodnutí lze vykonat nejpozději  do tří let po uplynutí 
lhůty stanovené pro splnění uložené povinnosti (odstavec 1).  
 
                              § 72 
 
     (1) Výkon  rozhodnutí se  provádí na  návrh účastníka  řízení 
nebo  z  podnětu  správního  orgánu,  který  v prvním stupni vydal 
rozhodnutí,   schválil  smír   nebo  vyhotovil   výkaz  nedoplatků 
(vymáhající správní  orgán). Pokud tento  orgán není sám  k výkonu 
rozhodnutí oprávněn, postoupí věc orgánu příslušnému podle § 73. 
 
     (2) Účastník řízení nebo vymáhající správní orgán mohou podat 
návrh na soudní výkon rozhodnutí.  
 
                              § 73 
 
     (1) Výkon  rozhodnutí národního  výboru provádí  podle povahy 
věci   příslušný   odbor   okresního   národního   výboru;  jde-li 
o rozhodnutí  městského národního  výboru, odbor  tohoto národního 
výboru.  Místní  národní  výbor  provádí  výkon rozhodnutí, byl-li 
k tomu příslušným odborem okresního národního výboru zmocněn. 
 
     (2) Výkon  rozhodnutí jiných  správních orgánů  provádí podle 
povahy   věci   příslušný   odbor   okresního   národního  výboru, 
nestanoví-li zvláštní právní předpis, že jej provádí správní orgán 
sám.  
 
                              § 74 
 
     Orgán  provádějící   výkon  rozhodnutí  je   povinen  oznámit 
účastníku řízení, jehož se výkon týká, zahájení výkonu rozhodnutí; 
je-li  třeba  stanovit  lhůtu  k  plnění  (§ 71 odst. 1), uvede se 
v tomto oznámení.  
 
                              § 75 
 
     (1) Orgán  provádějící  výkon  rozhodnutí  může  ze závažných 
důvodů  na  návrh  účastníka  řízení  nebo  z vlastního, popřípadě 
jiného  podnětu  výkon  rozhodnutí  odložit;  pokud  národní výbor 
provádí výkon  rozhodnutí jiného správního orgánu,  vyžádá si jeho 
vyjádření. 
 
     (2) Na návrh účastníka řízení  nebo z vlastního podnětu orgán 
provádějící výkon rozhodnutí od výkonu upustí, jestliže 
a) vymáhaný   nárok   zanikl   nebo   se   jeho   vymáhání   stalo 
   bezpředmětným, 
b) podklad pro výkon rozhodnutí (§ 71 odst. 1) byl zrušen, 
c) splnění téže povinnosti vymáhá soud, 
d) výkon rozhodnutí je nepřípustný, 
e) k  předmětu,  jehož  se  výkon  rozhodnutí  týká,  bylo úspěšně 
   uplatněno právo, jež výkon rozhodnutí nepřipouští. 
 
     (3) O  zastavení  výkonu  rozhodnutí,  proti němuž prokurátor 
podal protest, platí ustanovení zákona o prokuratuře.*8) 
------------------------------------------------------------------ 
*8) § 16 odst. 1 zák. č. 60/1965 Sb., o prokuratuře.  
 
                              § 76 
 
     (1) Proti jednotlivým  úkonům a opatřením  spojeným s výkonem 
rozhodnutí lze podat námitky. 
 
     (2) Námitky mají odkladný účinek jen 
a) směřují-li  proti  povolení  odkladu  nebo  upuštění  od výkonu 
   rozhodnutí, 
b) směřují-li   proti  zahájení   výkonu  rozhodnutí   při  výkonu 
   rozhodnutí vyklizením, 
c) uplatňuje-li se  v nich, že vymáhané  plnění již bylo provedeno 
   nebo že ještě neuplynula lhůta k plnění, 
d) uplatňuje-li se  v nich k  předmětu, jehož se  výkon rozhodnutí 
   týká, právo, jež výkon rozhodnutí nepřipouští. 
 
     (3) O námitkách rozhoduje orgán provádějící výkon rozhodnutí. 
Proti rozhodnutí o námitkách se nelze odvolat.  
 
                              § 77 
 
     Výkon  rozhodnutí   lze  provést  jen   prostředky  uvedenými 
v zákoně.  Při  výkonu  rozhodnutí  se  použije  prostředku, který 
účastníka řízení co nejméně postihuje a vede ještě k cíli.  
 
                             ODDÍL 2 
                   Vymáhání peněžitých plnění 
 
                              § 78 
 
     (1) Výkon rozhodnutí ukládajícího  peněžité plnění se provádí 
srážkami ze mzdy nebo přikázáním pohledávky. 
 
     (2) Příkaz  k provedení  srážek  ze  mzdy vydá  správní orgán 
tomu,  kdo vyplácí  dlužníkovi mzdu,  jinou odměnu  za práci  nebo 
náhradu za pracovní příjem. 
 
     (3) Přikázání pohledávky provede správní  orgán tak, že tomu, 
vůči němuž má dlužník pohledávku,  přikáže, aby pohledávku do výše 
dlužné částky zaplatil správnímu orgánu. 
 
     (4) Výkon    rozhodnutí   přikázáním    pohledávky   z   účtu 
u příslušného  peněžního  ústavu  (peněžní  organizace) se provede 
jejím  odepsáním z  účtu dlužníka.  V případech,  kde jako věřitel 
i jako  dlužník  vystupují  socialistické  organizace,  provede se 
výkon  rozhodnutí  podle  předpisů  o  platebním  styku na základě 
příkazu k vybrání*9) vystaveného  věřitelem; v ostatních případech 
se provede  výkon rozhodnutí na  základě příkazu správního  orgánu 
vydaného podle odstavce 3. 
 
     (5) Při  výkonu  rozhodnutí  srážkou  ze  mzdy  a  přikázáním 
pohledávky  se  přiměřeně  použije  ustanovení občanského soudního 
řádu.*10) 
------------------------------------------------------------------ 
 *9) Vyhláška  č. 85/1966  Sb., o  platebním styku  a zúčtování na 
     účtech organizací. 
*10) § 276 až 320 o. s. ř.  
 
                             ODDÍL 3 
                  Vymáhání nepeněžitých plnění 
 
                              § 79 
 
     (1) Rozhodnutí   ukládající  nepeněžité   plnění  se   vykoná 
náhradním   výkonem,  ukládáním   peněžitých  pokut   nebo  přímým 
vynucením uložené povinnosti. 
 
     (2) Náhradní výkon  spočívá v tom, že  uložené práce a výkony 
se  provedou na  náklad a  nebezpečí povinného,  jestliže uloženou 
práci nebo výkon může provést též někdo jiný než povinný. 
 
     (3) Není-li  náhradní  výkon  podle  povahy  věci  možný nebo 
účelný,  vymáhá   se  splnění  povinnosti   uložené  v  rozhodnutí 
postupným  ukládáním  pokut;  úhrn  všech  uložených  pokut  nesmí 
převyšovat   u  občana   částku  500 Kčs,   u  organizace   částku 
20 000 Kčs. 
 
     (4) Přímé vynucení  povinnosti se provede  zejména vyklizením 
bytu,  nebytového prostoru,  nemovitosti nebo  její části, odnětím 
věci nebo listiny a předvedením osoby. 
 
     (5) Při vynucení  povinnosti vyklizením se  přiměřeně použije 
ustanovení občanského soudního řádu.*11 ) Výkon rozhodnutí odnětím 
věci  nebo listiny  se  provede  za přítomnosti  zástupce místního 
národního výboru, popřípadě jiné zletilé osoby. O předvedení osoby 
může   orgán   provádějící   výkon   rozhodnutí  požádat  Veřejnou 
bezpečnost,  a jde-li  o vojáky  v činné  službě nebo  příslušníky 
veřejných ozbrojených sborů, jejich náčelníka. 
------------------------------------------------------------------ 
*11) § 340 až 344 o. s. ř.  
 
                              § 80 
 
     (1) Pracovník  pověřený provedením  výkonu rozhodnutí provádí 
jednotlivé úkony podle písemného příkazu, který vydá orgán uvedený 
v § 73 odst. 1 a 2. Tímto příkazem je povinen se prokázat. 
 
     (2) Prokáže-li  účastník řízení,  že vymáhaná  povinnost byla 
již splněna nebo že se na vymáhání netrvá nebo že provedení výkonu 
rozhodnutí  bylo odloženo  nebo  zastaveno,  anebo že  byly podány 
námitky, které mají odkladný účinek, pracovník pověřený provedením 
výkonu rozhodnutí úkon neprovede.  
 
                           ČÁST ŠESTÁ 
                Ustanovení přechodná a závěrečná 
 
                              § 81 
 
     Správní  orgán  je  povinen  šetřit  v  řízení imunit a výsad 
přiznávaných  mezinárodními  smlouvami  uzavřenými Československou 
socialistickou    republikou   nebo    československými   právními 
předpisy.*12) 
------------------------------------------------------------------ 
*12) Vyhláška č. 157/1964 Sb.,  o Vídeňské úmluvě o diplomatických 
     stycích.  
 
                              § 82 
 
     (1) Ustanovení  tohoto zákona  platí i  pro řízení neskončené 
před počátkem jeho účinnosti. 
 
     (2) Pokud  rozhodnutí   nabylo  právní  moci   před  počátkem 
účinnosti  tohoto  zákona  lze  povolit  obnovu  řízení, nebylo-li 
rozhodnutí  dosaženo  trestným  činem,  nebo přezkoumat rozhodnutí 
mimo  odvolací řízení  jen tehdy,  jestliže ode  dne, kdy se stalo 
rozhodnutí pravomocným, neuplynuly tři roky. 
 
     (3) Byla-li  před počátkem  účinnosti tohoto  zákona zahájena 
správní exekuce, dokončí se podle dosavadních předpisů.  
 
                              § 83 
 
     Zrušují se: 
 1. vládní nařízení č. 91/1960 Sb., o správním řízení; 
 2. § 28 odst. 1 zákona č. 60/1961 Sb., o úkolech národních výborů 
    při zajišťování socialistického pořádku; 
 3. § 15 odst. 4 věta druhá zákona č. 60/1965 Sb., o prokuratuře.  
 
                              § 84 
 
     Nedotčena  zůstávají ustanovení  zvláštních právních předpisů 
platných k počátku účinnosti tohoto zákona, která upravují správní 
řízení,  avšak   s  výjimkou  ustanovení,  že   o  odvolání  proti 
rozhodnutím  orgánů   národního  výboru  rozhodují   orgány  téhož 
národního výboru.  Nedotčena zůstává i  věcná příslušnost místních 
národních  výborů  založená  k  počátku  účinnosti  tohoto  zákona 
zvláštními právními předpisy.  
 
                              § 85 
 
     Tento zákon nabývá účinnosti dnem 1. ledna 1968. 
 
                          Novotný v. r. 
                        Laštovička v. r. 
                          Lenárt v. r.